Йордан Стубел
Несретник

chitanka.info

Съберете се, ергени,

че довечера тъдява,

Кумчо-вълчо ще се жени,

Кума-лиса ще венчава.

Таралежко дърва кара,

Зайо булката наглежда,

а край огъня Комара

дългата софра нарежда.

Шътат, тичат, олелия —

нали всички са другари?

Леят вино и ракия,

канят гости и сватбари.

Ала Лиса — хитра, стара —

пак се сърди и трепери:

викна, почна да се кара —

кум не може да намери.

— Вълчо, главо побеляла,

та женитба тъй ли става,

сватба де се е видяла

без кум кума да венчава!

— Стига, Лисо, дига врява!

Зная, че без кум е тежко,

но не може ли тогава

Кум да бъде Таралежко?

— Не ща, Вълчо, Ежко-бежко!

Кой кумува с Таралежко?

Почна Лиса пак да вика:

— Петля искам за прилика!

Вълчо най-подир отсъди:

— Лисо, твоето да бъде.

Почна весело да става

сякаш жени се царица.

Дойде време да венчават

няма кум, нито кумица.

Пита Вълчо Ежко-бежка:

— Слушай, брате Таралежко,

нека бог от зло да чува,

Лиса пак ни изхитрува.

Тичай, да ги стигнеш, свате,

тичай, Ежко, бързай брате!

Виж, готови са венците,

а пък няма ги кумците.

Тръгна Ежко да ги дири.

По гори и по баири

нийде никого не зърна,

затова се хич не върна.

А пък Вълчо дълго чака

във сватбарската премяна,

и завайка, и заплака,

че ергенин си остана…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.